Chopin-dalok és -mazurkák
2026-10-16 19:00 (Europe/Budapest) | Zeneakadémia, Solti Terem, Liszt Ferenc tér 8., Budapest, Pest, 1061, Hungary
Frédéric CHOPIN (1810–1849):
c-moll noktürn, op. posth. No. 21
Życzenie, op. 74 No. 1
Gdzie lubi, op. 74 No. 5
Czary, op. 74 No. 18
e-moll mazurka, op. 17 No. 2
B-dúr mazurka, op. 17 No. 1
Wojak, op. 74 No. 10
Precz z moich oczu, op. 74 No. 6
Smutna rzeka, op. 74 No. 3
Asz-dúr mazurka, op. 17 No. 3
Narzeczony, op. 74 No. 15
Poseł, op. 74 No. 7
Leci liście z drzewa, op. 74 No. 17
a-moll mazurka, op. 17 No. 4
—
„Casta Diva” – ária Vincenzo Bellini Norma című operájából, Frédéric Chopin átiratában
G-dúr mazur („Jakież kwiaty, jakie wianki”)
Piosnka Litewska, op. 74 No. 16
Hulanka, op. 74 No. 4
Grande valse brillante, op. 18
Moja pieszczotka, op. 74 No. 12
Śliczny chłopiec, op. 74 No. 8
Pierścień, op. 74 No. 14
Desz-dúr berceuse, op. 57
Melodia, op. 74 No. 9
Dwojaki koniec, op. 74 No. 11
Wiosna, op. 74 No. 2
Dumka, op. 74 No. 19
20%-os kedvezményes jegyvásárlás 2026. június 30-ig!
A 19. század első felében divatos dal műfajában Chopin is maradandót alkotott, e daraboknak köszönhetően a szerző kevésbé ismert arcát fedezhetjük fel. A dalok megszólaltatója a régizenében és a lengyel énekes repertoárban egyaránt otthonosan mozgó szoprán, Aldona Bartnik, aki egyúttal a lappangó lengyel művek kutatója is.
Chopin fő hangszerét, a zongorát a már hazánkban sem ismeretlen Naruhiko Kawaguchi szólaltatja meg. A dalok mellett azok hangulatához illeszkedő mazurkákat, nocturne-öket, berceuse-öket is hallhatunk majd tőle, de eljátssza Bellini híres Casta Diva-áriájának átiratát is, emlékeztetve minket arra, hogy a zongora akár egy operatársulat szerepét is képes volt ellátni, és a kor divatos zenéit elvitte oda is, ahova másképp nem juthattak volna el. A fellépő japán fortepiano-művész a varsói, korabeli hangszerre kiírt Chopin-verseny díjazottja, hazájában és világszerte is a Chopin-művek elkötelezett előadója.

Advent Bachhal
2026-12-06 19:30 | Zeneakadémia, Nagyterem, Liszt Ferenc tér 8., Budapest, Pest, 1061, Hungary
J. S. BACH (1685–1750):
Nach dir, Herr, verlanget mich – kantáta, BWV 150
Jesus schläft, was soll ich hoffen? – kantáta, BWV 81
Warum betrübst du dich, mein Herz – kantáta, BWV 138
—
Brich dem Hungrigen dein Brot – kantáta, BWV 39
Das neugeborne Kindelein – kantáta, BWV 122
20%-os kedvezményes jegyvásárlás 2026. június 30-ig!
Immár hagyománnyá vált, hogy az év utolsó zenekari Haydneum-koncertjén a Zeneakadémia Nagytermében Vashegyi György és együttesei különleges zenei és lelki „táplálékot” kínálnak a karácsony előtti várakozáshoz. Idén öt Bach-kantátát hallhatunk, de mindegyikük rendelkezik olyan egyedi vonással, amely bizonyítja, hogy Bach zenéje sosem egyforma.
Az elsőként megszólaló, 150-es jegyzékszámú mű a zeneszerző egyik legkorábbi fennmaradt kantátája, talán 1706-ból való, és az sem egyértelmű, hogy mely ünnephez kötődik. Az először 1724. január 30-án Lipcsében előadott 81-es kantáta a kishitűség kérdését járja körül, zárókorálja a Jesu meine Freude kezdetű himnusz második szakasza. Az előző évben született 138-as kantáta egy 1561-es korált is idéz, egyetlen áriáját Bach később a G-dúr misében is felhasználta. A 39-es kantáta a harmadik lipcsei kantátaciklus darabja, míg a 122-es a karácsonyi ünnepkörhöz kapcsolódik, és először 1724 utolsó napján csendült fel.
Az adventi koncert épp zenei és szövegbeli, teológiai sokszínűségével járul hozzá ahhoz, hogy kilépjünk a mindennapokból, az idő szorításából, és a bachi szándéknak megfelelően lélekben is készülhessünk az ünnepre.

Romantikus kamarazene – Mendelssohn, Brahms, Kalkbrenner
2026-12-12 19:00 | Zeneakadémia, Solti Terem, Liszt Ferenc tér 8., Budapest, Pest, 1061, Hungary
F. MENDELSSOHN (1809–1847): D-dúr vonósszimfónia, MWV No. 2
F. W. KALKBRENNER (1785–1849): G-dúr szextett, op. 58
—
J. BRAHMS (1833–1897): f-moll zongoraötös, op. 34
20%-os kedvezményes jegyvásárlás 2026. június 30-ig!
Friedrich Wilhelm Kalkbrennert (1785–1849) ma kevesen ismerik, pedig a német zeneszerző, zongoravirtuóz és tanár a maga korában igazán közkedvelt volt: Haydn, Beethoven, Hummel bécsi barátja, Salieri tanítványa, akit Chopin is csodált, és aki Londonban és Párizsban élete végéig tanította a saját maga által kifejlesztett zongorajáték-technikát. Négytételes zongoraszextettje leginkább Schubertre emlékeztet, s bár Kalkbrenner magát „az utolsó klasszicistaként” emlegette, műve a romantika érzéseit adja vissza. A főszerep a zongoráé, a kísérő vonósötös időnként zenekarszerűen színezi a hangzást – a Zongorahatos megismerésre érdemes, jelentős mű. Előtte Mendelssohn tizenhárom vonósszimfóniájának egyike, a háromtételes D-dúr mű hangzik el, melyet szerzője 12-14 évesen komponált klasszikus stílusban, ám 6/8-os zárótételének ritmuseltolásai már a komponista érettebb műveit előlegezik. A koncert második felében Brahms talán legismertebb zongorás kamaraműve, az f-moll zongoraötös csendül fel: az 1864-ben keletkezett kompozícióban szintén fontos szerep jut a zongorának, jóllehet Brahms eredetileg vonósötösre szánta a darabot.
A műsort az Ensemble Variabile, a historikus előadásmódra épülő kamaraegyüttes szólaltatja meg.
